- Tidigare: - Du dödade kvinnan jag älskade.
Artur är arg för att vi befriade Merlin.
- Du har förstört mitt liv! - Det där svärdet kan inte skada mig.
Emma har Excalibur. Om det lagas kan det förinta all vit magi.
Hennes plan är att förinta ljuset.
- Vad är du? - Rumpelstiltskin.
Han är bara en av många. Alla De onda är inom dig.
Bara en person kan hjälpa er att besegra den Mörka. Hon heter Nimue.
Visst är de vackra? Båda halvorna återförenas äntligen.
- Du vet väl vad de representerar? - Makt.
Det är mycket mer än makt, min kära, det är historia.
Excaliburs löfte föddes för många eoner sen.
Nu är det dags för det löftet att uppfyllas.
1000 år före Arturs tidsålder
Följer de efter oss?
De följer inte ens efter generaler hit, och än mindre vanliga soldater.
Titta, där är det igen!
Det är en hägring, Merlin. Det finns inget vatten där.
Jag tar hellre reda på det än att ligga här och dö. Kom!
Det är en gåva från gudarna.
Vi är knappast värda deras uppmärksamhet.
Gudarna kunde göra nåt värre, och om du inte vill ha...
Då så... Att dricka eller dö.
Om du tillåter...
Tack. Tack.
Jag har magi.
Så du kan verkligen förena den Mörkas dolk och Arturs svärd?
- Jag hoppas det. - Och det kan rädda Emma?
Kanske, men jag behöver två saker: Magin som återförenar klingorna.
- Från er behöver jag... - De två klingorna.
Det är öppet krig. Det blir inte lätt att ta svärdet från Artur.
- Du ser ju framtiden. Några tips? - Framtiden är inte exakt.
Självklart!
Du skickar oss till fienden, men alla detaljer är lite suddiga, va?
- Merlin hjälper Emma. - Jaså?
Hon gör saker för att dra ut folks minnen istället för att sova nu.
- Jag ser inte riktigt hjälpen. - Jag förstår.
Jag vet hur det är att förlora nån till den Mörka.
Det enda jag kan be er om är att ni ger mig det där svärdet-
-och att ni är tålmodiga med Emma.
Makten hon har, vare sig den är ond eller god, väger tungt på själen.
Och kärleken hjälper om man kan hitta den.
500 ÅR TIDIGARE
- Så, ni är helade. - Tack, Merlin.
Varsågoda, båda två.
Jag tror det var allt för idag. Vänta...
Jag såg inte att hon kom. Jag ska be henne gå.
- Vad vill hon? - Vet du inte? Du vet ju alltid.
Jag ska prata med henne. Gå hem och kolla kvastarna.
- Är du här för att träffa mig? - Är du Merlin?
Inte alla trollkarlar har långt vitt skägg. Varför är du här?
Min by...
Jag var i min trädgård när en maskerad man red in.
Han heter Vortigan. Han plundrar och bränner ner byar.
Så jag sprang till skogen och tittade ner från kullen, och allt brann.
- Han hade dödat alla. - Jag beklagar.
Låt mig hjälpa dig. Vad kan jag ge dig?
Hämnd.
Jag hade bara det här med mig, det är frön från Middlemist-blomman.
De frodas bara kring min by. Vortigan kunde ha dödat dem för alltid.
Den bästa hämnden vore att de skulle leva vidare trots honom.
- Vi planterar dem här. - Tack.
Om blommorna överlever så lever i alla fall något annat än jag vidare.
Jag försöker komma hit i vår, jag vill se dem blomma.
Varför vänta?
Om du håller dig i närheten kan du se dem när du vill.
Du ser framtiden. Kommer jag att göra det?
När det gäller dig har jag av någon anledning ingen aning.
Jag hoppas det.
- Vad heter du? - Nimue.
Nimue.
Emma? Emma.
Emma, det finns ett sätt att laga Excalibur.
Följer du med och hämtar det vi behöver?
- Vad är det? - En gnista från Prometheus flamma.
Dess hetta smidde Excalibur, och vi behöver den för att laga det.
Följer du med och hämtar gnistan? Vi är tillbaka före kvällen.
Du ser allvarlig ut. Vad är det?
När vi kommer dit måste vi hantera den Mörke.
- Den som dödade kvinnan du älskade? - Ja, precis.
Det är ingen trivial uppgift.
Jag hade Rumpelstiltskins röst i huvudet.
Jag blev just av med honom. Nu vill du att jag släpper in en till.
Ja, och inte vem som helst, utan den Mörke, den ursprungliga.
Den som är ursprunget till all ondska sen dess.
Kommer vi att vinna?
Jag ser två vägar för vår resa, Emma.
Den ena är att du motstår ondskan och vi lyckas.
Den andra är att du ger efter för ondskan och jag dör.
- Dör? - Odödlighet har undantag.
De Mörka kan döda mig.
De kommer ju inte att vara där egentligen.
Åh... Det skulle vara jag. Om du dog skulle det vara jag.
Om jag dör har du förlorat din strid och mörkret har fläckat din själ.
Alla du känner blir utlämnade till den mäktigaste av de Mörka.
Det är du.
Ingen press.
- Du är väl tillbaka före natten? - Ja, vi hämtar gnistan.
- Sen tar jag mig till dig. - Jag vet när du citerar nåt.
Och du vet aldrig vad det är.
Med lite tur lagar vi Excalibur imorgon och förintar mörkret.
Var försiktig, Emma.
- Vänta lite. - Lugna dig, jag friar inte.
Jag är en överlevare, och den här ringen är anledningen.
Jag har haft den i många år. Det är därför jag lever.
Eller, det kan vara därför. Vem vet?
Du vet att jag inte kan dö idag. Jag är odödlig nu.
Den Mörka är det, men det är inte Emma. Ta hem henne till mig.
Det är åtminstone en påminnelse om att du har en pirat som älskar dig.
Tack.
Jag älskar dig med.
Det är dags.
MÅNGA ÅR TIDIGARE
Är det nån ny magi? Rynkar du pannan för att de ska växa fortare?
Jag funderar bara. Jag överväger att hjälpa en man. Han är trött.
Han hjälper andra, men nu vill han bara gifta sig med den han älskar.
Han låter hemsk!
Om jag lär dig en sak så blir det att skratta åt dig själv.
Om du vill fria, varsågod.
Nu får du berätta om hindret.
Du vet att jag inte alltid har haft magi.
Jag har aldrig sagt hur jag fick det.
Det var en gåva. Jag hittade den heliga graal.
Va? Den heliga graal? Har du hittat den heliga graal?
Jag drack ur den och fick magi. Men den gav mig även evigt liv.
Det var för 500 år sen. Jag åldras inte och jag dör inte.
Om vi gifte oss skulle jag tvingas se dig lämna mig.
Jag skulle hellre dela hela livet med dig än att fortsätta utan dig.
- Om du fortfarande hade graalen... - Det har jag.
Den är i kistan i det stora rummet i tornet.
Den är i mitt vardagsrum.
Där har du svaret, vise man.
Låt mig dricka ur graalen, då kan vi leva för evigt tillsammans.
Jag är ledsen, men jag har redan sett odödlighetens pris.
Livet består av små ögonblick som är lika dyrbara som diamanter.
Tänk dig ett oändligt hav av diamanter.
Då skulle de vara värdelösa och vanliga som sand.
Jag har en annan lösning, om du godtar den.
Vi tar graalen och gör om den till ett svärd.
Ett sånt svärd kan skära bort min magi och odödlighet.
Då kan vi komma tillbaka hit och leva normala liv.
Skulle du verkligen försaka så mycket?
Till dig.
Jag vill inte att det här ögonblicket försvinner i ett oändligt hav av tid.
Kom! Jag börjar med förberedelserna.
Vad är planen?
Vi överraskar honom och går in genom huvudingången.
Vi behöver en avledning, då kan resten klättra över muren.
Jag har magi, jag kan puffa mig in i Arturs sovrum.
Vadå?
Om du ska ställa till en scen kan du lika gärna låta.
Tack! Jag gillar att höra en vettig person prata.
- Vad tycker du? - Huvudingången är självmord.
Avledning, Artur gömmer svärdet.
Och du kan puffa dig in rätt framför svärdet.
Ni måste smyga in så tyst att ingen vet att ni är där.
Med en hängglidare eller en jätte-slangbella?
Sir-kastisk, jag latade mig faktiskt inte när jag spelade stum betjänt.
- Jag planerade en flykt. - Jag visste det.
Jag hittade en väg ut, så jag vet en väg in.
- Ska du hjälpa oss? - Självklart.
För du ska hjälpa mig.
Jag vill ha tillbaka min magi.
Det är en övergiven tunnel till borggården.
Om den är så bra, varför rymde du inte?
Se på det stora metallgallret. Utan magi är jag ömtålig.
Den leder åt rätt håll. Informationen verkar stämma än så länge.
Tack. - Jag har gjort min del, nu får du ta av armbandet.
Den kan leda till vakterna. Om vi tar oss ut med svärdet kan vi snacka.
- Mary Margaret, vill du vakta henne? - Gärna. Vi kan prata om graviditeter.
Gud, det är värre än att vara i min cell.
Okej, allihopa, då ska vi hämta det där svärdet.
Det är kraftfulla ingredienser, hoppas du vet vad du gör.
Vi behöver nåt som skyddar oss.
De vänder sig mot oss och befriar fångar.
De slutar inte förrän de har tagit allt ifrån mig.
Vakter!
De otrogna är på väg! Ta in reserverna och patrullera överallt.
Och du, ge mig din hjälm.
Sleven och kitteln har skyddsformler.
Det har varken den här hjälmen eller våra vänner.
Häll det på främlingar, och ge mig deras kvarlevor.
Det kommer bara att finnas tänder och ben kvar.
Nu är det krig.
När jag såg Rumpelstiltskin sa han att han skulle vara med mig-
- tills jag accepterade mina onda krafter.
Jag har funderat på om det är dåligt att jag inte ser honom.
Har du accepterat dina krafter?
Jag har gjort onda saker på sistone. Jag skadade någon.
Min son.
Om jag gräver djupt inom mig så vinner mörkret.
Men det finns väl hopp, annars skulle du väl inte hämta gnistan?
Det finns hopp, och det är där uppe.
- Det är väldigt brant. - Vi klarar det.
Frågan är om jag kommer ner.
MÅNGA ÅR TIDIGARE
Det här var min by, mitt hem. Se hur det är nu.
Mitt hus stod här.
Eller kanske det stod där?
Det ser så annorlunda ut nu.
Ibland känner de som har överlevt en tragedi skuld.
- I framtiden... - Jag känner ingen skuld.
Jag är arg.
De som inte kan ta borde inte kunna bli tagna.
Om jag hade magi och en evighet att ge makt till dem som behöver den-
-och om jag kunde slå ner dem som...
Det har blivit bestämt.
Titta på gatan. Koppar.
Det ser ut som om alla tog ut koppar åt honom. Varför?
Han var ute efter graalen och brände varje gömställe.
Han utplånade det.
Kolla väskan och se om graalen är i säkerhet.
Jag ska utföra en sökar-förtrollning.
Vortigan...
Han är här! Över horisonten där vi kom ifrån.
Han är bara en människa. Du kan döda honom med ett ord.
Om jag dödar med magi rotar sig mörkret i mig.
Inget är värt den risken.
Kom.
Backa.
- Tror du det är för oss? - Det vill vi nog inte veta.
- Kom så fortsätter vi. - Jag väntar på att det går snett.
Jag trodde inte det om henne, men Zelena har inte lurat oss än.
Tur att vi är i skuggan. Solen är väl ett problem nu när du inte är grön?
- Åh nej... - Jag försöker äntligen hjälpa till.
- Och ingen tror mig! - Hormonerna får dig att säga det.
Nej, hon vinner och jag förlorar, och hon tänker ta mitt barn.
Zelena? Zelena?
- Zelena, har du ont? - Nej, inte nu när du håller käften.
De stygga har alltid fullt upp.
Det är fantastiskt.
Kom så får du se att det är en underdrift.
- Är du säker på att det funkar? - Ja.
Det kommer att ge mig livet jag vill ha.
Kortare, men fullt av kärlek och mening.
- Herregud! Vänta. - Vad är det?
Vortigan.
Graalen finns inte kvar, sir. Låt oss vara.
Han vill ha svärdet.
Svärdet kommer inte att vara till glädje för dig.
- Nimue, stå still! - Jag klarar det!
Nej!
Nimue. Nimue!
- Nej, nej, nej! - Förlåt.
Nimue... Nimue.
Nimue!
Den här byggnaden markerar slutet på Prometheus stöld.
Den stulna flamman brann länge-
- tillräckligt länge för att Excalibur skulle smidas och brytas av här.
Det var här den Mörke dödade Nimue.
- Vad hände med flamman? - Den Mörke tog den.
Den Mörke har den fortfarande i form av en gnista djupt inombords.
Så det är vad jag måste hämta? Visst, kör på.
- Lät min familj dig ta den? - Jag frågade inte.
Du behöver den för att tala med den Mörke-
- och nå ända till den svarta magins ursprung.
Den surrar, det är som myror som kryper uppför armen. Är det ofarligt?
Självklart inte. Din makt är helt okontrollerad. Du kan döda mig.
Nu måste du kalla på tidigare andar av de Mörka.
Välj rätt väg.
Det är bara i mitt huvud. Bara i mitt huvud.
Det är bara i mitt huvud.
Du klarade det.
- Ser du också honom? - Ja, makt har vissa fördelar.
Och det är inte en han.
- Du dödade henne. - Och nu ska jag döda dig.
Kraften skulle inte bli ett vapen.
Då borde du inte ha gjort den till ett svärd.
Nimue...
Hur?
- När jag uttalade trollformeln... - Ja, jag drack ur graalen.
Du berättade inte hur det känns att vara stark och odödlig.
- Du lät mig se dig dö. - Förlåt...
...men det var min sista chans att påminna dig om hur döden ser ut.
Det viktiga just nu är att du håller i en mans hjärta. Skona honom.
- Han förtjänar inte att skonas. - Om du dödar blir din magi svart.
- Du kommer att begå illdåd. - Han tog mitt hem och min familj.
Jag hade inget förutom en handfull frön.
Jag kämpar inte för honom, utan för dig!
Jag behöver sig dig som du är, jag klarar inte att se dig bli så här.
Du känner att du har förlorat allt, men Nimue, om du gör det...
...så har vi förlorat allt.
Nu ska vi inte tänka på att skära bort magi eller odödlighet.
Snälla, gör det inte, Nimue.
Nej!
- Jag är ledsen. - Nej, Nimue...
...det är jag som är ledsen.
- Nimue... - Ja, jag heter Nimue.
Och du är Emma.
Vad fint, den första av de Mörka och den senaste...
- ...står här som systrar. - Det är logiskt.
Du dödade kvinnan han älskade för att du dödade kvinnan du var.
- Varför berättade du inte? - Det gjorde jag.
Det där är den första av de Mörka, inte kvinnan jag älskade.
Det var länge sen, Merlin.
Jag har tänkt på dig varje dag.
Och på din sista dag blir jag din sista tanke. Vad poetiskt.
- Varför gör du det? Du älskade honom. - Även när man älskar nån...
...måste man säga: "Nej, det är mitt, du får inte ta det ifrån mig."
Om de inte lyssnar, om de försöker hindra en från att vara en själv-
- har man inget val. Man måste döda dem.
Och du gör det här...
...för att vi är samma person nu. Den Mörka.
Vi måste döda hotet mot oss, vi måste döda Merlin.
- Emma, snälla. - Det är inte jag.
- Avsluta jobbet. - Lyssna inte.
Han vill att du gör ett svärd som dödar mig, som dödar oss.
- Du kan kontrollera det. - Lyssna inte. Han förstår inte.
Han förstår inte makten. Om du inte dödar honom nu blir du maktlös.
Att döda är den mörka vägen.
Nej, det är makt som skyddar dig och dina kära.
- Låt ljuset vinna. - Döda honom!
Gå inte tillbaka till att vara en nolla.
Jag är inte en nolla, det var jag aldrig. Jag behöver inte din kraft.
Nu ska jag ta den där glöden från dig, och du ska tillåta det.
Bra.
Gnistan du behöver finns där-
- men svärdet kan användas till mer än en sak.
Och jag är inte död än, tjejen. Du vet var jag finns när du behöver mig.
Jag kommer att vara precis där inne.
- Du klarade det. - Ja, det gjorde jag.
Hur känns det att välja den rätta vägen?
Ärligt talat, Merlin, så känns det jäkligt bra.
Vad hände när hon hade blivit den Mörka?
Först såg min lärling och jag till att svärdet var i säkerhet.
Sen skapade jag dolken. Jag fjättrade hennes ande till den-
- så jag kunde kontrollera och hindra hennes skräckvälde.
Men till slut tog hon den från mig.
Hon satte dig i trädet. Hon bar masken.
Hon tog masken från en man som hade skadat henne.
Det är lättare att leva med ondskan om man får den att se ut som hämnd.
Jag inser att ditt hjärta är brustet, men Nimue älskar dig fortfarande.
- Det är förvridet, men jag kände det. - Tack.
Det betyder mycket.
Synd att du inte kunde se hennes framtid.
Då kunde du ha låtit bli att prata med henne.
Nej, min pojke, tänk inte så. Jag skulle ändå genomleva det igen.
Livet består av stunder, och jag hade mitt livs bästa stunder med henne.
Är det möjligt för någon att använda mörkret för att skydda folk?
Emma, låt inte de tankarna fresta dig.
- Men är det sant? - En dag kanske...
...kan någon ha så mycket makt utan att den förmörkar själen.
Om vi kan förinta mörkret behöver vi inte kräva så mycket av någon.
Vi måste visst hitta andra halvan av Excalibur.
Hemska häxa! Du har övermannat vakterna.
- Svärdet ligger på bordet. - Det kan vara förtrollat.
Sluta darra, pirat, inget här inne kan skada oss.
Artur vet inte hur man använder magi.
- Hej på er! - Vad i helvete?
Mary Margaret! - Om du skadar henne...
Pappsen är arg.
- Vi löser upp det. - Hur?
Artur tog bort smycket som hindrade mig.
Fint, jag föredrar en jämn kamp.
Nej! Tänk på barnet.
Om du hade varit rättvis hade jag kanske inte vänt mig emot er.
- Jo, det hade du. - Men jag hade njutit mindre av det.
Så där! En av Merlins kokböcker.
- Är det rätt trollformel? - En genialisk fjättrarbrygd.
Utmärkt.
Du kan ta det nu, kakorna är klara.
Med det menar jag att Artie har ett kortare svärd än män vill ha-
- men det kan kontrollera världens bästa trollkarl.
Planen är hans, men jag hjälper gärna till.
Artur, du kan inte se nån utväg, men det finns det. Du kan börja om.
- Merlin! - Vi har alla börjat om.
Emma är mer värd för dig som Frälsaren än den Mörka.
Merlin!
Henry... Herregud, vad fort han växer upp. Ibland kan jag knappt tro.
Merlin, vad snällt att du kom när du blev kallad.
Din första uppgift blir att hindra dem från att attackera mig.
- Wow! - Det är gjort, Artur.
Du kan ställa ner det, vi behöver inte göra det här.
- Emma har klarat sitt prov. - Har hon det? Trevligt för henne.
Jag kan laga Excalibur och uppfylla ditt öde.
- Ge mig svärdet. - Du menar "ge dig äran". Nej.
Ära? Är du ute efter ära?
Har du blivit sån? Jag är ledsen att jag inte kunde vägleda dig.
Jag är precis vad du gjorde mig till.
Se på halvgalningen med ett halvt svärd som löser gåtor från ett träd.
Du skrattade väl?
Jag var fången och jag förlitade mig på dig.
- Du skulle vara som en son för mig. - Håll tyst.
Jag var aldrig som en son för dig.
Du ljög. Du talade om legenden om den store kung Artur-
- som skulle använda Excalibur för att utrota mörkret.
- Hur var det sanningen? - För att du kommer att göra det.
Du är en del av det nu. Vi har det vi behöver.
Framtiden ligger i dina händer, Artur.
Ge mig svärdet, vi kan ordna allt.
Nej, inte allt. Det här är min uppgift och min rättighet.
Jag tänker bli känd för mer än att besegra en sten.
Var tyst. Vi har inkräktare, få dem att gå härifrån.
STORYBROOKE NUTID
- Varsågod, det är dags. - Varför lämnar du mig inte ifred?
Hur kan vi det? Vi är här för att bevittna nåt historiskt.
Det räcker att se via honom för det mesta, men jag ville se det själv.
Du försökte hindra mig förut.
Då hade du kanske skurit bort mörkret-
- men nu kan du släcka ljuset istället.
Vi är stolta över dig. Det är vi alla.
Merlin.
Låt svärdet vara.
När jag var en liten flicka sa han till mig att inte göra det här.
Och nu är du kvinna.
Ta makten!